Summary: | Förvaltning av lax är en komplicerad uppgift som kräver stor förståelse för både laxen och de antropogena effekter som påverkar den. Vattenkraftverk har stor påverkan på laxen genom oregelbundna flöden, reducerad vattenföring och barriärer i vandringsvägar. Laxen är beroende av att vandra för att optimera tillväxt, överlevnad och reproduktion. Östersjöns laxbestånd minskade kraftigt mellan 1950- och 1980-talet till följd av dammutbyggnad och överfiske. Redan i början av 1900-talet började det lokala laxbeståndet i älven Ljusnan att sjunka av samma orsaker. Idag finns ingen lax kvar i Ljusnan. För att möjliggöra en återintroduktion av lax krävs möjlighet för vandring och tillgång på reproduktionshabitat. Bollnäsströmmarna bedöms med sina 6,6 km historiskt ha stått för 25 % av hela Ljusnans laxproduktion. Syftet med denna studie var att simulera en återintroduktion av lax i Bollnäsströmmarna och att genom sårbarhetsanalys undersöka om utplantering av romkorn kan resultera i en överlevande laxpopulation. Simuleringarna utfördes med dagens förutsättningar med undantag av att de passagefria kraftverken ersattes med passagelösningar av bästa möjliga teknik. Utöver detta undersöktes effekter av ökad passagedödlighet förbi kraftverken, habitatåterställande åtgärder och utökade supplementära utsättningar av romkorn. Sammanlagt nio sårbarhetsanalyser utfördes i simuleringsprogrammet Vortex. Resultatet av studien visar att utplantering av romkorn kan producera en laxpopulation som överlever under en hundraårsperiod. Efter en initial populationsökning under tio år sjunker dock tillväxten konstant resterande nittio år vilket med största sannolikhet hade resulterat i en utdöd population över en större tidsrymd. Den potentiella laxpopulationen var mycket känslig för ökad passagedödlighet med en hög utdöenderisk efter endast en liten ökning. Både habitatåterställande åtgärder och supplementära utsättningar av rom gav positiva effekter på ...
|