Personer med funksjonsnedsettelser og livskvalitet, tilfredshet med livet og fremtidstro - Stemland, Gøril (UiT Norges arktiske universitet, 2016)
Bakgrunn: Forskning på personer med funksjonsnedsettelser er et lite berørt område. En rekke indikatorer på levekår er lite belyst hos personer med funksjonsnedsettelser, og tidligere forskning tyder på at personer med funksjonsnedsettelser scorer lavere på noen levekårsfaktorer enn funksjonsfriske. Formål: Formålet med studien er å beskrive og sammenlikne livskvalitet, tilfredshet med livet og fremtidstro hos personer med funksjonsnedsettelser og funksjonsfriske, og undersøke om det er forskjeller mellom kvinner og menn med funksjonsnedsettelser med hensyn til disse indikatorene. Materiale og metode: Studien er en tverrsnittsundersøkelse. Til grunn for undersøkelsen ligger datamateriale fra Befolkningsundersøkelse om levekår og livskvalitet i Nordland som ble gjennomført av Universitetet i Nordland og Nordlandsforskning på oppdrag av Nordland fylkeskommune våren 2014. Etter ekskluderinger består utvalget i denne studien av 1793 respondenter. Krysstabeller er brukt for å beskrive datamaterialet, og binær logistisk regresjon er brukt for å analysere forskjeller mellom personer med funksjonsnedsettelser og funksjonsfriske på variablene livskvalitet, tilfredshet med livet og fremtidstro. Resultater: Analysene viser en tendens til at personer med funksjonsnedsettelser i mindre grad opplever valgfrihet, er mindre tilfreds med livet og er oftere plaget med følelse av håpløshet med tanke på fremtiden sammenliknet med funksjonsfriske. Personer med funksjonsnedsettelser tror i større grad privatøkonomi, egen helse og arbeidssituasjonen vil ha forverret seg om ett år sammenliknet med funksjonsfriske. På spørsmål om sosialt liv og bosituasjon om ett år er det ingen signifikant forskjell mellom personer med funksjonsnedsettelser og funksjonsfriske. Konklusjon: Mennesker med funksjonsnedsettelser har en tendens til dårligere tilfredshet med livet og fremtidstro. Resultatene for denne studien kan ha implikasjoner for fremtidig folkehelsearbeid.