Hämeen diabaasijuonien geokemia - Lindholm, Tanja (Helsingin yliopisto, 2010)
Tässä tutkimuksessa luonnehditaan Hämeen diabaasijuonien geokemiaa sekä niiden yhteyttä kahteen eri pääkulkusuuntaan. Hämeen alueelta on kivivasaran avulla kerätty näytteitä 42 eri juonesta. Juonista on analysoitu Helsingin yliopiston XRFlaitteella pääalkuaineet sekä ICPMSanalysaattorilla Washingtonin yliopiston laboratoriossa hivenalkuaineet. Juonista on myös teetetty 42 ohuthiettä. Hämeen diabaasijuoniparvi sijaitsee Hämeen alueella rajoittuen idässä noin 35 km Tampereelta pohjoiseen ja lännessä Heinolan kaupungin alueelle. Hämeen juoniparvi on iältään ~1.6 Ga ja näin ollen samanikäinen alueella tavattavien rapakivien kanssa. Hämeen juoniparvi leikkaa jyrkästi ~1.9 Ga ikäistä svekofennistä kallioperää ja siitä voidaan erottaa kaksi erisuuntaista pääkulkusuuntaa; N 60º W ja N 75º W. Edellä mainittujen kulkusuuntien on ajateltu poikkeavan toisistaan myös geokemialtaan ja iältään. Hämeen juoniparvet muistuttavat läheisesti mantereisia laakiobasaltteja. Ne ovat luonteeltaan kohtalaisen alkalisia, rautarikkaita mantereisia oliviinija kvartsitholeiitteja, joiden päämineraalit ovat plagioklaasi, oliviini sekä pyrokseenit. Niiden TiO2 (1,4–3,3 p. %), P2O5 (0,4–1,1 p. %), Fe2O3 (12,3–16,6 p. %) ja Al2O3 (12,9–18,6 p. %) pitoisuudet ovat suhteellisen korkeita ja MgO (3,4–5,9 p. %) ja CaO (6,2–8,7 p. %) pitoisuudet suhteellisen alhaisia. Juonet ovat rikastuneet raskaista hivenalkuaineista kevyiden suhteen ja niiden nikkelija kromipitoisuudet ovat alhaisia. Spiderdiagrammista havaitaan negatiiviset europium, niobi ja titaani anomaliat sekä positiivinen lyijy anomalia. Hämeen juoniparvi voidaan geokemiallisen aineiston avulla jakaa kolmeen toisistaan poikkeavaan ryhmään. Lähes kaikissa ryhmissä havaitaan molemmissa kulkusuunnissa olevia juonia, joten yhteyttä geokemian ja suunnan kanssa ei ole havaittu. Juonilla ei myöskään ole yhteyttä niiden maantieteelliseen sijaintiin. Object of this reseach is geochemical characterization of Häme diabase dyke swarm. The analysed dyke (n=42) samples were collected using a hammer. The ...