Aktivering av aryl hydrokarbonreseptor (Ahr)-signalveien og lokalisering av ahr genuttrykking i tidlige livsstadier til Atlanterhavstorsk (Gadus morhua) etter eksponering for råolje - Myklatun, Lars Eirik (The University of Bergen, 2019)
Egg og larver av nordøstarktisk (NØA) torsk kan bli truet av eksponering for oljesøl dersom planene om å starte oljeutvinning i dens gyteområder utenfor kysten til Lofoten, Vesterålen og Senja (LoVeSe) realiseres. Råolje inneholder polysykliske aromatiske hydrokarboner (PAH) som er kjent for å være toksiske for marine organismer, der den mest kjente virkemåten for toksisitet er igjennom ligand-aktivering av transkripsjonsfaktoren aryl hydrokarbonreseptor (AHR). I denne oppgaven ble aktiveringen av AHR-signalveien studert i tidlige livsstadier av torsk etter eksponering for råolje med og uten koeksponering med UV-bestråling. UV-bestrålingen simulerer sollyset om våren utenfor LoVeSe og kan innvirke på toksisiteten til råoljen. Uttrykningen av genene cyp1a, gmahr1a og gmahr2a ble målt kvantitativt med sanntids kvantitativ PCR (qPCR) fra ulike tidspunkter i eksponeringsperioden, og kvalitativt med helkropps in situ hybridisering (ISH) ved slutten- (4,5 dager etter befruktning (dpf)) samt ni dager etter eksponeringen ble avsluttet (3 dager etter klekking (dph)). Deformiteter som følge av eksponering ble målt i larver 3 dph. I tillegg ble det gjort analyse av endringer transkriptomet i form av RNA-sekvensering til torskeegg 4,5 dpf, etter 72 timers eksponering. Aktivering av AHR ble bekreftet ved at ekspresjonen av cyp1a økte med økende doser av råolje, og induksjonen av cyp1a ble opprettholdt i larver 3 dph. Koeksponering med UV-lys hadde en stimulerende effekt på oppreguleringen av cyp1a. Uttrykket av gmahr1a og gmahr2a hadde et isoformspesifikt vevsuttrykk, hvor gmahr2a var uttrykt i flest vev og viste en samlokalisering med uttrykket av cyp1a, mens gmahr1a-uttrykket var avgrenset til øyet i både embryo (4,5 dpf) og larve (3 dph), og overlappet ikke med cyp1a transkriptet. Funnene underbygger at en isoformspesifikk funksjon av Ahr-subtypene har evolvert i torsk, hvor gmahr2a tilsynelatende har en rolle som en xenobiotisk sensor og regulator av fremmedstoffrespons, og at gmahr1a kan ha en fysiologisk rolle som er ...