Immunrespons hos atlantisk laks (Salmo salar) ved infestasjon av lakselus (Lepeophtheirus salmonis): Endringer i genuttrykk og histologiske forandringer i hud - Samsonsen, Sebastian (The University of Bergen, 2021)
Sammendrag Lakselus blir ansett som den største utfordringen knyttet til oppdrett i dag. Disse utfordningene kommer i form av redusert fiskehelse, økte produksjonskostnader samt tiltak og lovverk som begrenser vekst for næringen ved for høye lusetall. I tillegg er lakselus en stor trussel for overlevelsen til villaksen og dermed et miljøproblem. Det er derfor et høyt fokus på forskning som ser nærmere på interaksjonen mellom laks og lakselus i håp om å finne nye og mer effektive tiltak mot problemet. Oppgaven er skrevet i forbindelse med et slikt prosjekt (Infest), som ser på denne interaksjonen ved ulike parametere. Forsøket ble utført ved å infisere nysmoltifisert laks med ulike doser lakselus (L. salmonis) og sammenligne genuttrykket i disse og i uinfisert kontrollfisk. Forsøksfisken som ble benyttet var liten førstegenerasjon villaks, som hadde en snittvekt på 47 gram ved sampling da lusen befant seg i Chalimus II. Oppgaven har et fokus på Chalimus II stadiet for å begrense omfanget. Endringen i genuttrykket i huden ble observert ved hjelp av qPCR, hvor 9 immungener med ulik relevans i forbindelse med immunresponsen ble studert. Plasmakortisol nivå ved sampling og dødelighet i løpet av forsøket ble også sett på. Det ble i tillegg tatt hudprøver av fisk fra et annet forsøk for å se på histologiske forandringer i forbindelse med infeksjon av lakselus ved å farge og studere disse hudsnittene. Snittene ble farget med både HES farging og en spesiell immunhistokjemisk teknikk for å påvise proteinet for immungenet TNF-α. Immungenene som ble sett nærmere på i denne oppgaven ble valgt på bakgrunn av deres relevans i immunsystemet i tillegg til tidligere forskning som ser på immunrespons hos laks i forbindelse med infeksjon av lakselus. Immungenene som ble valgt var IL-8, IL-1β, TNF-α, IL-4/13A, IgM, IgT, MMP9, Cath 2 og INOS. EF1α og RLP1 ble benyttet som referansegen. Alle prøvene stammer fra hud, og på fisk infisert med lus ble prøvene tatt like over sidelinjen, og et tilsvarende sted hos kontrollfisken. Det ble ...