Voitonpäivänjuhla Sortavalassa: Juhlinnan ja muistin politiikkaa rajakaupungissa - Davydova-Minguet, Olga (Elore, 2015)
Artikkelissa tarkastellaan voiton päivän juhlintaa Sortavalassa. Kaupunki sijaitsee Karjalan tasavallassa 60 kilometrin päässä Suomen rajalta. Sortavalan ja Pohjois-Laatokan seudun historia on ristiriidassa toiseen maailmansotaan liittyvän venäläisen suuren isänmaallisen sodan narratiivin kanssa, joka korostaa voittoa fasisteista. Sortavalan alue liitettiin Neuvostoliittoon talvisodan jälkeen vuonna 1940, palautettiin Suomelle 1941 ja liitettiin jälleen Neuvostoliittoon. Alueen nykyinen väestö on muodostunut sodanjälkeisten muuttoliikkeiden tuloksena. Putinin Venäjällä voiton päivästä on muodostunut tärkein ja suosituin kansallispäivä. Juhlinnan analyysi pohjautuu teoreettiseen keskusteluun juhlinnan politiikasta ja muistin kulttuurisesta tuotannosta. Juhlintaa tarkastellaan muistin ”laitteiston” (kaupunkitilassa olevat aineelliset muistin paikat) ja ”ohjelmiston” (rituaaliin sisältyvät historianarratiivit) välisenä yhteispelinä. Voiton päivän juhlaa tuottavat monet tahot: kaupungin viranomaiset, paikallinen etsintäpartio, ortodoksikirkko sekä yleisö. Eri äänien muodostama sodan ja voiton mielikuva perustuu neuvostoaikaiseen ”voiton myyttiin”. Kuitenkin eri toimijat tuovat juhlintaan myös omia merkityksiään. The article analyses Victory Day celebration in Sortavala, the Russian Karelian city situated just 60 kilometres from the border with Finland. The history of this city and the whole region of northern Ladoga is in contradiction with the Russian national understanding of World War II as the Great Patriotic War. The territory was annexed by the Soviet Union in 1940 as a result of the Winter War, then returned to Finland in 1941 and re-surrendered to the Soviet Union in 1944. All the present population of the region has a migrant background: they or their ancestors have moved there in the interwar period or after the war. In Putin’s Russia Victory Day has become the most popular and most important national holiday. The analysis of the celebration is informed by literature on the politics of celebration and cultural memory production. The celebration is assessed as an interplay between memory hardware (the material artefacts in the city space) and software (historical narratives that are embedded in the ritual). The Victory Day celebration is produced by many actors – city officials, local search parties for those killed in action, the Orthodox Church – and involves the general public. The image of the war and victory constructed by different voices during the celebration is based on the Soviet-time ”victory myth”. Still, different actors bring their own meanings into the celebration.