Kartläggning av inälvsparasiter hos renar (Rangifer tarandus sp.) : explorativ studie av inälvsparasiter hos renar i Norrbotten: förekomst och närvaro av dominerande arter - Lengquist, Veronica (SLU/Institutionen för husdjurens biovetenskaper (HBIO), 2024)
Renar i Sverige hålls semi-domesticerade och lever under hårt tryck från predatorer och miljöför-ändringar. Under senare år har dessa utmaningar lett till att utfodring i hägn blivit allt vanligare under vintern, vilket utgör en risk för ökad spridning av parasiter. Med ökat parasittryck samt årlig massanvändning av anthelmintikum ökar risken för uppkomsten av resistenta parasiter. Renens migratoriska natur möjliggör sedan för spridning av de resistenta parasiterna till nya betesområden, där de potentiellt kan infektera våra domesticerade idisslare. Genom att öka vår kunskap om renens parasiter, deras förekomst och smittvägar, blir rennäringen mer rustad att förebygga dessa förändringar och upprätthålla renens goda hälsotillstånd. Vid undersökning av parasiter i träckprover från 72 renar från Norrbottens län, Sverige, var låggradig, subklinisk infektion vanlig och ägg från släktet Strongylida var det vanligaste fyndet, men även ägg av släktena Capillaria och Trichuris kunde påvisas. Inget statistiskt samband mellan ålder eller årstid vid tidpunkten för provtagning och äggutsöndring kunde fastställas, men äggutsöndringen var genomsnittligt högre hos kalvar samt under sommaren. Vid sekvensering av nio isolerade nematoder efter larvodling var Mazamastrongylus dagestanica den vanligaste arten, en nematod som även förekommer hos svenska älgar. Ostertagia lepto-spicularis kunde påvisas hos en av individerna och är av intresse då den kan infektera nötkreatur och får, och utgör därmed en risk för spridning av parasiter från vilda till domesticerade idisslare. Renens hjärnhinnemask, Elaphostrongylus rangiferi, påvisades hos en kliniskt frisk sarv, och stärker informationen att E. rangiferi kan förekomma asymptomatiskt och är vanlig hos renar i Fenno-skandia. Makroskopiska förändringar var ett vanligt fynd vid postmortemundersökning och hade i vissa fall fynd i enlighet med de beskrivna vid infektion med Setaria tundra, renens bukhinnemask, vilket kan ha betydelse för renens generella hälsostatus och motståndskraft. ...