Påväxtalgsamhället i arktisk-alpina vattendrag - Kahlert, Maria (2012)
Sammanfattningsvis visar studien att det nya BenthoTorch-instrumentet ger ett tillförlitlig mätvärde på påväxtalgernas biomassa och skulle kunna användas som en billig metod i fält. Variationen inom påväxtsamhället är dock så stor att det behövs minst 15 mätningar per vattendrag, vilket dock inte är något problem med denna metod. För att testa om instrumentet även kan användas i södra Sverige borde vattendrag testas även där. Den genomsnittliga biomassan för hela påväxtsamhället var 0,52 µg/cm2 och var signifikant lika för båda klorofyllmetoder, biovolymen var 0,54 mm3/cm2. Tyvärr kunde instrumentet inte som utlovat ge ett tillförlitligt svar på vilka alggrupper som dominerade. BenthoTorchen uppskattade att kiselalger dominerade samhället, när mikroskopobservationer istället visade att det var ganska jämn fördelning mellan kiselalger, blågrönalger (mest kvävefixerande) och grönalger (mest stora trådformiga). Möjligtvis kan instrumentet kalibreras för Svenska förhållanden och då visar bättre resultat, men det måste konfirmeras med nya mikroskopräkningar, och även här då minst 15 sådana per vattendrag. Kiselalgernas statusklassning enligt bedömningsgrunder visade att den fungerar bra även i arktisk-alpina vattendrag och ger samma resultat som för övriga Sverige. Mikroskopobservationer visade att det finns typiska kiselalgstaxa för arktisk-alpina vattendrag: Achnanthidium kriegeri och Eucocconeis laevis. Även kiselalgsammansättningen som helhet skiljer sig signifikant mellan arktisk-alpina och boreala vattendrag, med några vattendrag som undantag. För att kunna slå fast om det även finns ett typisk arktisk-alpin sammansättning av övriga alger måste flera vattendrag undersökas med analyser som identifiera längre ner än till genus och storlek. Studien ger startvärden för en övervakning av Sverige nordligaste vattendrag för att i framtiden kunna följa eventuella förändringar under den globala uppvärmningen